Райнер Мария Рилке
Пак у дома съм между ден и сън…

Превод от немски: Стоян Бакърджиев, 1979

chitanka.info

Пак у дома съм между ден и сън:

там, дето спят децата след игрите,

там, дето вечер старците изпити

се греят край разжарения пън.

Пак у дома съм между ден и сън:

там, дето рой девойки уморени

на кладенеца леко са опрени,

смутени от заглъхващия звън.

Обичам аз една липа навън.[1]

Летата, в пръстените занемели,

пак в клонки хиляди са разцъфтели

и пак са будни между ден и сън.

1897

[1] Обичам аз една липа навън — дървото с неговото мощно извисяване в небето, почерпило сили от мрака на Земята, е за Рилке един от най-великите символи на живота. Ще го открием и в стихотворенията: „Встъпление“, „Вечер“, „Благовещение“, „За фонтаните“, „Зрящият“, „Аз живея живота си в бавни спирали“, „Откривам те във всичките предмети“, „Ябълковата градина“, „Четвърта Дуинска елегия“, „Първи Сонет към Орфей“ из Първа част, „Седемнадесети Сонет към Орфей“ из Първа част, „О, докосни ни! — молят те нещата“, „Плодът“. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.